Не моліться на нас, не треба -
краще нам подаруйте квіти -
в безупиннім життєвім леті
будуть щирістю нам зоріти.
Не даруйте єлейні ріки -
поведіть у весну нас юну,
щоб згадали, ну хоч би зрідка,
що жінки ми – співочі струни.
Не дивіться з-під брів лукаво,
погасіте усмішки хтиві –
заяложеними рядками
недовір’я між титри йтиме.
Посміхніться ласкаво, щиро -
щоб хотілось довіку разом -
крізь зозулину незлічимість,
крізь закохану несучасність.
О, заспівайте дівчині романс! Жінки втомились бути не прекрасними./ або:
якщо він лицар, -
о, якщо він лицар!
вона троянду кидала йому. (Л.К.)... Подобаються мені такі слова (як і Вашому вірші) слова, що для справжніх чоловіків повинні бути закликом!
Omega відповів на коментар $previous_title_comm, 01.01.1970 - 03:00
Не моліться на нас, не треба -
краще нам подаруйте квіти
- от Справжні Слова!!!
Omega відповів на коментар $previous_title_comm, 01.01.1970 - 03:00
Дякую, пане Євгене! Завжди рада Вашим візитам. Ви справжній джентльмен, судячи з Вашої вітальної листівки з нагоди мого дня народження. Ваш коментар - наступне підтвердження. Нехай вам щастить!
пані Олено, вкотре захопили мене своїм віршем. Це блаженство, читати такі щиі рядки
Omega відповів на коментар $previous_title_comm, 01.01.1970 - 03:00
Дякую, Володю!Дещо запізніла відповідь на коментар. Моя відсутність пояснюється важливими причинами. Але сьогодні я знову з моїми односайтівцями.Успіхів, Володю!